2.4.2011
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
C 103/22
Kanne 28.9.2010 — Gill v. komissio
(Asia T-471/10)
2011/C 103/40
Oikeudenkäyntikieli: englanti
Asianosaiset
Kantaja: Brendan Gill (Lifford, Irlanti) (edustajat: A.M. Collins, SC, barrister N.J. Travers ja solicitor D.P. Barry)
Vastaaja: Euroopan komissio
Vaatimukset
—
on kumottava komission 13.7.2010 tekemä päätös, joka on tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4752 kirjeitse Irlannille ja 16.7.2010 kantajalle ja jolla on hylätty hakemukset, jotka koskevat kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamiseksi ja liityvät MFV Brendelenin pidentämiseen sekä pidennetyn MFV Brendelenin korvaamiseen ehdotetulla uudella pelagisella kalastusaluksella, ja jolla on korvattu kyseisiä hakemuksia koskeva päätös, joka sisältyy komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehtyyn komission päätökseen 2003/245 (EUVL L 90, s. 48), joka kumottiin kantajaa koskevilta osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-218/03–T-240/03, Boyle ym. vastaan komissio, 13.6.2006 antamalla tuomiolla (Kok., s. II-1699), ja
—
vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii esillä olevassa kanteessaan SEUT 263 artiklan nojalla sen komission 13.7.2010 tekemän päätöksen kumoamista, joka on tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4752 kirjeitse Irlannille ja 16.7.2010 kantajalle ja jolla on hylätty hakemukset, jotka koskevat kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamiseksi ja liittyvät MFV Brendelenin pidentämiseen sekä pidennetyn MFV Brendelenin korvaamiseen ehdotetulla uudella pelagisella kalastusaluksella, ja jolla on korvattu kyseisiä hakemuksia koskeva päätös, joka sisältyy komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehtyyn komission päätökseen 2003/245 (EUVL L 90, s. 48), joka kumottiin kantajaa koskevilta osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-218/03–T-240/03, Boyle ym. vastaan komissio, 13.6.2006 antamalla tuomiolla (Kok., s. II-1699).
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:
Kantaja väittää ensinnäkin, ettei vastaajan toimilla ollut oikeudellista perustaa. Yhteisön kalastusalan uudelleenjärjestelyn tavoitteista ja yksityiskohtaisista säännöistä 1 päivästä tammikuuta 199731 päivään joulukuuta 2001 kestävän tasapainon löytämiseksi kalavarojen ja niiden hyödyntämisen välillä 26.6.1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/413/EY (EYVL L 175, s. 27) 4 artiklan 2 kohta muodostaa yhä asianmukaisen oikeudellisen perustan riidanalaiselle päätökselle eikä komissiolla näin ollen väitetysti ollut oikeudellista perustaa tehdä päätöstä ad hoc -päätöksenä.
Toiseksi kantaja väittää, että komissio on rikkonut olennaista menettelymääräystä. Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös olisi pitänyt tehdä neuvoston päätöksen 97/413/EY nojalla hallintokomiteamenettelyn mukaisesti ja että komissio rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä tehdessään päätöksen ad hoc -pohjalta.
Kolmanneksi kantaja väittää, että tulkitessaan virheellisesti neuvoston päätöksen 97/413/EY 4 artiklan 2 kohtaa komissio on ylittänyt toimivaltansa erityisesti, kun se on tukeutunut epäolennaisiin arviointiperusteisiin ja jättänyt huomiotta käsitteen ”pyyntiponnistus” määritelmän, joka ilmenee neuvoston päätöksestä 97/413/EY ja siitä yhteisön kalastuslainsäädännöstä, jota sovellettiin silloin, kun kantaja teki joulukuussa 2001 hakemuksen, joka koski vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamiseksi.
Lisäksi kantaja vetoaa siihen, että riidanalainen päätös sisältää useita ilmeisiä arviointivirheitä, jotka koskevat kantajan hakemusta, joka koskee vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamiseksi. Kantaja väittää erityisesti, että komission päätös hylätä kantajan hakemus sillä perusteella, että ehdotetun uuden aluksen pääkannen alapuolinen vetoisuus on Brendeleniin verrattuna suurempi, on ilmeisen virheellinen, samoin kuin sen oletus siitä, että ehdotetun uuden aluksen ”pyyntiponnistus” olisi suurempi kuin alkuperäisen ja pidennetyn Brendelenin pyyntiponnistus.
Lopuksi kantaja väittää, että komissio on loukannut kantajan oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun. Kantaja väittää, että se, että komissio on hylännyt hänen hakemuksensa sillä perusteella, että kantajan ehdotetun uuden aluksen pääkannen alapuolinen vetoisuus on suurempi, merkitsee selvästi erilaista kohtelua, jossa on kyse kantajaan kohdistuvasta kielletystä syrjinnästä siihen täysin erilaiseen lähestymistapaan nähden, joka on omaksuttu joidenkin päätöksessä 2003/245 hyväksyttyjen sellaisten hakemusten käsittelyssä, jotka koskevat vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamiseksi, ja yhden sellaisen hakemuksen käsittelyssä, joka on alun perin hylätty tällä päätöksellä, mutta joka on sittemmin hyväksytty 13.7.2010 tehdyllä komission päätöksellä K(2010) 4765.
Full & Egal Universal Law Academy